Александър Пушкин
По-често своят юбилей…

Превод от руски: Александър Миланов, —

chitanka.info

По-често своят юбилей…[0]

По-често своя юбилей

лицеят чества. Оредяват

приятелите по лицей

и все по-тясно се сплотяват.

Във веселбите всеки път

по-мрачно руйно вино леем,

по-глухо чашите звънят

и все по-тъжни песни пеем.

С повеи бурни ветрове

достигаха до пиршествата

и в празничните часове

помръкваше от скръб душата.

Израснахме. През изпитни

и скърби пътят ни вървеше.

И свидни жертви в черни дни

смъртта и между нас косеше.

Днес празни шест места стоят.[1]

Не ще съзрем шестима вече.

Разхвърлени сега те спят,

кой тук, кой в жертвен стан далече;

един в чужбина, друг дома,

един недъг, а друг печали

свалиха в черната земя

и ний над всички сме ридали.

И връщам се в ония дни —

зове ме моят Делвиг мили,

другар от буйни младини,

другар от младини унили,

от песните за младостта

и от най-светлите стремления,

сред пленниците на смъртта

завинаги изчезнал гений.

Приятели, в по-тесен кръг

Да се сплотим за дружба здрава.

Възпях аз мъртвите със скръб,

а живите да вдъхновява

надеждата — като един

да се сберем на пир лицейски

и вече да не се боим

от жертви в пътя ни житейски.

[0] Приживе на Пушкин не е печатано. Стихотворението е написано за годишнината на Лицея — 19 октомври 1831 г. ↑

[1] „Днес празни шест места стоят“ — вече били починали шестима лицеисти от първия випуск: Ржевский (ум. 1817), Корсаков (ум. 1820), Костенский 1830), Саврасов (1830), Есаков (1831) и Делвиг (1831). ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.